To arkitekters fælles passion for havelementet var kimen til MAST. Tegnestuen, som er udvalgt af Arkitektforeningen og Dreyers Fond til Projekt START, bygger flydende villaer, saunaer, øer, byparker og hele bydele. Se videoportrættet, hvor de to arkitekter fortæller om deres eksperimenter i Københavns Havn – det perfekte laboratorium for fremtidens flydende arkitektur.
”Vi plejer at sige, at hvor der er vand, er der liv,” fortæller arkitekt Magnus Maarbjerg, som sammen med den australske arkitekt Marshall Blecher er partner i tegnestuen MAST (Maritime Architecture Studio).
Magnus Maarbjerg er opvokset på en tomastet skonnert og har sejlet flere jordomsejlinger, og Marshall Blecher har sejlet langs de australske kyster. Det har givet dem begge et stærkt maritimt bånd.
De to arkitekter startede MAST ud fra deres fælles passion for havelementet – og med en mission om at forbedre forholdet mellem by og vand. MAST hjælper bl.a. kommuner og byer med at udvikle bæredygtige og oplevelsesrige ’vandskaber’, bygninger og infrastruktur, der på hver deres måde forbedrer adgangen og relationen til vandet.
Mange af verdens byer er bygget ved vandet, netop enten ved floder, søer eller havne, og ofte udgør det blå element det største areal i byen. Derfor ser de to arkitekter i MAST et kæmpe potentiale i at gøre vandet til et mere tilgængeligt, offentligt rum.
![](https://dreyersfond.dk/wp-content/uploads/2024/07/MAST-office-03-1.jpg)
MAST har tegnestue på Slusens Bådværft i København.
Havneøer som prototyper
MAST har tegnestue på Slusens Bådværft, som er ét af de sidste aktive bådværfter i København. Her kan de eksperimentere og bygge ting selv, ofte i tæt samarbejde med bådebyggerne på værftet. Det var også sådan, at de to arkitekter startede ét af tegnestuens første projekter: Copenhagen Island, en lille ø på 20 kvadratmeter bygget i tømmer og med et levende træ i midten. Den lille ø blev hurtigt til samlingspunkt og skabte liv og aktivitet i de ellers øde og uudnyttede havnebassiner, hvor den lå. Både By & Havn og Københavns Kommune udviste stor interesse for øen som en slags byudviklingsværktøj, og MAST har senere udviklet idéen til en hel lille flydende øgruppe, som Københavns Kommune netop har tildelt midler til at videreudvikle.
Den ottekantede ’Dyppezonen’ og de flydende saunaer, som MAST har udviklet i samarbejde med Københavns Kommune, er andre eksempler på mindre, flydende byrumsinstallationer, som udover helt konkret at give byens borgere nye muligheder for at komme i nærkontakt med vandet også sætter fokus på det blå byrum og udfordrer gængse forestillinger om, hvad der kan foregå på vandet.
”Vi har mange store visioner, men for os er det vigtigt at starte med nogle små prototyper til at teste idéerne,” forklarer Magnus Maarbjerg. I den hensigt er Københavns Havn et perfekt laboratorium, indskyder Marshall Blecher.
”København er et foregangseksempel på, hvordan man kan transformere en industrihavn til en rekreativ havn, hvor folk i dag kan bade, sejle og endda dyrke muslinger og østers. Den udvikling kan ske i byer over hele verden. Vi tror, at arkitektur og design kan være katalysator for den transformation,” siger han.
![](https://dreyersfond.dk/wp-content/uploads/2024/07/Copenhagen-Islands_Z_Prototype-01_sm-kopi-2.jpg)
Copenhagen Island
![](https://dreyersfond.dk/wp-content/uploads/2024/07/Copenhagen-Islands_Visualisation-01_Portrait_sm-2.jpg)
En flydende øgruppe
![](https://dreyersfond.dk/wp-content/uploads/2024/07/MAST-dyppezone-06.jpg)
Dyppezonen
Flydende byudvikling
Mange byer rundt om i verden arbejder med jordopfyldning som landvinding, fordi de er ved at løbe tør for plads til at byudvikle på og for at møde behovet for flere boliger. Det er imidlertid en dyr og miljøskadede løsning, forklarer Marshall Blecher, og derfor kan flydende arkitektur her udgøre et spændende – og langt mere fleksibelt – alternativ. Flydende bygninger har da også historisk set været en ganske udbredt måde at bygge på. Før de etablerede MAST, var Marshall Blecher på studieture rundt om i verden for at se på flydende arkitektur.
”Jeg har besøgt Irak, hvor de havde et flydende bysamfund i vådområderne ved Tigris-flodens udmunding. Og i Skotland plejede de at bygge midt i søer og fjorde. Men mange af disse måder at leve på er gået tabt, især inden for de sidste 50 til 100 år. Vi tror, at der er en mulighed nu for at bringe noget af det tilbage,” fortæller han.
De to arkitekter oplever stor – og støt stigende – interesse både i Danmark og internationalt for deres arbejde med at bygge på og langs vandet. I Thailand bygger tegnestuen en række flydende hytter, og på Maldiverne arbejder de på en flydende villa. På den store skala samarbejder de med kommunen i Rotterdam om at skabe 100 billige lejligheder, som flyder på store platforme i et havnebassin i centrum af byen. I udkanten af Milano arbejder de på at genopbygge et stenbrud og skabe en ny, offentlig park og et netværk af flydende bygninger rundt om søen.
![](https://dreyersfond.dk/wp-content/uploads/2024/07/MAST-Spoorweghaven-05_Slim-studio_Small-2.jpg)
Spoorweghaven i Rotterdam: 100 billige lejligheder skal flyde på store platforme i et havnebassin i centrum af byen.
![](https://dreyersfond.dk/wp-content/uploads/2024/07/MAST-Spoorweghaven-01b_Slim-studio_Small-2.jpg)
Drømme om kysterne
MAST ser mange fordele ved at bygge på vand. Udover den åbenlyse herlighedsværdi i at bo og leve nær vand tilbyder flydende arkitektur også en utrolig fleksibilitet, i og med at flydende bygninger kan flyttes efter behov, samt et mindre miljøaftryk. Derfor mener de, at flydende arkitektur være en vigtig brik i fremtidens klimatilpasning.
”Kyster, øer og vandnære miljøer har tit været der, hvor man drømmer sig hen. Men kysterne er også de steder, hvor vi ser, at mange af fremtidens udfordringer melder sig først, såsom klimaforandringer, stigende vandstande og klimaflygtninge. Derfor synes vi, at det er et sindssygt spændende emne at beskæftige os med,” siger Magnus Maarbjerg.
”Traditionelt har man brugt meget energi som byplanlæggere og arkitekter på at prøve at holde vandet ude. Vi mener at det er interessant, men også nødvendigt, at se på nye løsninger og begynde at arbejde med vandet i stedet for imod det,” slutter han.
Tekst og video: Emilie Koefoed
Alle visualiseringer: MAST
Se videoen: